ÅPNING
GJENÅPNING
GJEN-GJENÅPNING
GJEN-GJEN-GJENÅPNING
Tina, bra. Louise, sånn passe. Gene, børst baki.
Bak, bak, opp, ned, side, side, fort.
Tida er ute. Ned med tannbørstene!
- Æsj! Hva var det der? - Tannkrem.
Få opp farten med tanntråden som dere brukt daglig i seks måneder.
Vi ble jo enige om å unngå mat mellom tennene.
- Dr. Yap merker kanskje ikke noe. - Jo.
Dr. Yap merker alt. Han er som en ørn som flyr gjennom munnen.
Jeg hopper over i dag.
Tennene dine skal renses to ganger i året så lenge du er forsikret.
Hvorfor må vi rense tennene? Hva slags tøv er det?
Vi vet at du hater tannlegen, men kan du føye deg for en gangs skyld?
Greit. La meg hente jakka mi.
- Hun kommer til å låse seg inne! - Ikke tving meg til å takle deg!
- Perfekt som vanlig, Tina. - Vi må ikke snakke forretninger.
Jeg er mer enn bare en munnfull av perfekte tenner.
- Ok, da er det gjort. - Jeg føler meg krenket.
- Vil du velge en leke? - Alt handler om lekekurven!
Kom igjen, jojo eller pirattatovering?
Det gamle få-ned-alle-kulene- i-hullene-spillet. En klassiker.
Jeg skal mestre dette når jeg bør pusse tenner.
Ser man det, så de har ikke tatt tannlegelisensen ennå, dr. Yap?
- Er det vanskelig å rive over den? - Fortsatt redd for tannlegen?
- Redd? Jeg er ikke redd. Du er redd. - Da sier vi det, Reddhare.
Kanskje jeg bare kan sitte der-
- og bla i et blad, så tjener du pengene dine.
Greit. Men du går inn og ut på to minutter, eller så biter jeg.
Ikke somle! Skraper du tannkjøttet, så slår jeg.
- Jeg kan reglene. Du er sjefen. - I tilfelle du har glemt det.
Ja vel. Du må åpne munnen.
Du er kjempeflink. Men på å gjøre det motsatte av det jeg ba deg om.
- Er vi ferdige? - Nesten, bare...
Bra. En perfekt liten åpning som jeg kan se gjennom.
Det var rimelig. Min feil.
- Du må snakke med meg! - Du har rett. Det var min feil.
- Bob, vi har en situasjon. - Slo Louise deg?
- Ja. Og hun har et hull. - Jøss. Louise har sitt første hull.
Ja, og det er kjempestort. Skikkelig ille.
Jeg har en avbestilling. Jeg kan ordne det med en gang.
- Et overraskelsesangrep er nok best. - Dette blir ikke lett.
Jeg vil ikke gå inn igjen, Bob.
- Du klarer det. - Ja.
- Ok? Da ses vi senere. - Ja.
Jeg må tøye litt.
Jeg skal bare pusse den andre jekselen litt.
- Hva faen er alt det der til? - Du har et hull.
Et hull? Nei, du skal ikke fylle noe!
- Fyll dette! - Du!
Rygg!
- Unnskyld! - Det er gøy der inne. Det er gøy.
Sånn blir det. Jeg går ut gjennom vinduet, -
- og så ser du aldri tennene mine mer.
Foreldrene dine henter deg hit. Du har et hull.
La dem gjøre det. De finner meg aldri.
Du venter i ti minutter før du sier det til pappa.
- Hva sa jeg nettopp? - Greit! Ti minutter. Beklager.
Adios, Yap!
- Hun er borte. Hun rømte! - Hva?
Jeg skulle vente i ti minutter, men jeg er voksen. Jeg ventet i åtte.
Ventet du i åtte minutter med å fortelle det?
- Ikke si det til Louise. - Kanskje hun rømte til bilen.
- Nei, hun er borte. - Herregud. Louise!
- Pappa, du skremmer alle. - Å, unnskyld.
Jeg fatter ikke at elsklingen min har rømt!
Vi kommer til å finne henne.
Jeg vet ikke. Hun er ganske liten.
Hun kan være hvor som helst.
Hun kan ha falt ned i en sprekk! Har vi det? Hvor dype er de?
Hun må komme hjem. Hun er ni. Hun har neppe planlagt det.
Akkurat der jeg satte den.
Godtermobil. Jeg var bare sju da jeg pakket bagen. Bare barnet.
Hallo? Louise, er det deg? Er du død?
Jeg lever og akter å fortsette med det.
Ikke prøv å spore samtalen. Jeg legger snart på.
- Louise, vennen, kom hjem! - Hvis dere avlyser gærne Yap!
Det er faren din. Bare kom hjem og få fyllingen.
Beklager, pappa, det går ikke. Da er nok dette et farvel.
- Jeg trodde ikke det ble sånn. - Hva? Farvel? Vi er familien din!
- Noen ganger funker det bare ikke. - Louise, ikke legg...
Jaha, miss Black, du vil booke hertuginnesuiten på ubestemt tid, -
- og du har en Mr. Bob Belchers kredittkort.
Nå trenger vi bare en voksen.
Ja. Jeg tror legitimasjonen viser at jeg er voksen.
- Ja. - Det står at du er 43.
Men med blyant. Og i bakgrunnen står det Wagstaff-skolen.
Wagstaff var troppen min i Vietnam.
De sa at jeg ville møte folk som deg når jeg kom tilbake.
Etter å ha tjent landet mitt.
Jeg ringer politiet nå, så de kjører deg hjem.
Louise! Jeg er så glad for at det er deg og ikke en morder.
- Bare jeg, som planlagt. Husker du? - Nei.
Tante Gayle, jeg skrev til deg for flere uker siden.
Den forbaskete postmannen må ha tatt brevene mine!
Er det for at jeg skal legge merke til han, så funker det.
- Du husker vel kattene? - Gjør jeg?
Du har denne og den. Og den andre!
De liker deg. Jo lenger bort de går, desto bedre liker de deg.
Hva slags plast er det der? Pusser du opp senga?
Jeg sover ikke så godt, så jeg leker at jeg er den siste på jorda.
- Hjelper det, eller? - Ja. Det holder strålingen ute...
...og de muterte kjøtteterne som herjer på jorda om natta.
Flott. Jeg går og legger meg.
Jeg ringer til mora di og sier at du er framme.
Nei, ikke gjør det.
Jeg skulle bare ringe hvis jeg ikke kom trygt fram.
I tilfelle jeg må fortsette å flykte, ligger Cuba den veien.
Jeg kan bare ta en... Au! Bit sammen!
- Hallo? - Gayle, det er Linda.
- Hei, Lin. Det er meg, Gayle. - Jeg vet det. Jeg ringte deg.
- Jaså. Ok. - Har du sett Louise?
- Ja, hun er her hos meg. - Takk og pris.
- Hun er hos Gayle. - Ja, besøket jeg ikke kjente til.
- Hun har rømt, Gayle. - Jøss. Hvor dro hun?
- Hun er hjemme hos deg. - Nettopp.
- Hun vil ikke reparere et hull. - Hvem vil det?
Vi kommer og henter henne, men ikke si noe til henne.
Godt tenkt. Du er den smarte, jeg er den pene.
- Den lille tannrømlingen. - Hvorfor får Louise rømme?
- Hun får ikke rømme. - Jeg vil rømme!
Ja, en rømning kan bli kapittel fire i memoarene mine.
Ingen andre skal rømme. Vi må bare reparere Louises tann.
- Lykke til med det. - Vi må være kreative foreldre.
- Skal vi bestikke henne, eller? - Så mye penger har vi ikke.
- Men hvis hun tapte et veddemål... - Hva er veddemålet?
Pakk koffertene, unger. Dere skal også rømme!
- Hva i...? Hva gjør dere...? - Gjett hvem som også har rømt.
- Men mamma og pappa, da? - De satte av oss.
- Jeg kommer ikke hjem! - Jeg vet det. Bli hos tante Gayle.
Du klarer sikkert ikke helga uten at Gayle gjør deg gal.
- Jo, da. Jeg stortrives her! - Vil du vedde?
Klarer du hele helga, slipper du å reparere tanna.
Men orker du ikke mer, blir det bor og fylling. Enig?
Selvsagt! Jeg kan bli her til jeg er 30.
Det er verdens morsomste ettroms!
- Dette må funke. - Vi skal jukse.
Vi har en på innsiden. "Hei, mamma. Klar når du er det. Tina."
"Tina, dattera di, Tina."
På tide å tekste Tina hennes første instruksjoner.
Gayles galskap skal intensiveres.
- Superhemmelig. Som en ninja. - Hele situasjonen er absurd.
- Sprøtt må bekjempes med sprøtt. - Louise har det fra din side.
Tror du ikke jeg vet det?
Hva gjør du? Slutt med det der.
Ned i hullet, kuler! Jeg var så nær!
Hva har du imot rare fornøyelser, katt?
- Vil du lese diktene dine for oss? - Hva?
- Vil dere høre diktene mine? - Tina!
- Fantastisk! - Hva skjer?
"Lykkelige ting vi bør sende ut i rommet."
"En boks med majones. Avisutklipp med et kjent fjes."
"Den sangen som handler om gress."
"Du er som meg, lille katt. Går ut og tisser i den mørke natt."
"Huk!"
Ja! Ja vel. Det var... Vi må slutte nå.
- Men jeg er ikke ferdig. "Huk!". - Fantastisk dikt, tante Gayle.
- Vent. Jeg har så mange flere! - Og jeg vil lese dem! Senere.
Så jeg ikke forstyrrer noen når jeg sier: "Bra uttrykt. Knusende."
Promp også. Louise lurte oss. Vi må øke presset.
Det står neppe om dette i barneoppdragelsesbøker.
Oppdragelsesbøker? Finnes det?
- Jeg trodde det var en spøk. - Det finnes.
Jeg burde skrive en. "Du, still den tilbake!"
- Det er... Ja, det burde du gjøre. - Eller hva? Jeg hadde blitt rik.
Tante Gayle, finnes kattenes klofeste i flere farger?
FinLabbene? Selvfølgelig! Jeg har mange farger.
Jean Pote Van Damme foretrekker kanskje pastellfarger. Det er vår.
Du har rett. Pink Eye og Mr. Business, -
- dere skjemmes nok som fortsatt har vinterfarger.
Vi bytter dem! Hjelper alle til, tar det bare noen timer.
- Dere ordner det. Jeg skal... - Katteneglestudio!
Louise, hold Mr. Business. Skynd deg.
Hvorfor får jeg Mr. Business? Han er den verste.
- Gene, bytt med meg. - Glem det.
Ja. Pakk dem inn i håndklærne, -
- for når vi tar av FinLabbene, går de ofte etter øynene.
Nei, bare samle dem. Lukk øynene og dykk.
Takk for hjelpen. Nå som de er så fine, må jeg få en fjerde katt.
På tide å legge seg.
Apokalypsen er nær!
Hvorfor? Hvorfor må verden gå under akkurat når jeg er trøtt?
- Hva skjer? - Hun gjør det. Det er en apokalypse.
Alle mennesker er døde, bortsett fra meg!
Spesielt mennene! Så det finnes ingen menn!
- Så det er greit å sove alene. - God natt, tante Gayle.
- Kattesalongen tok flere timer. - Louise orker vel snart ikke mer.
Men vi må få henne over grensen.
Husker du da Gayle hadde spillekveld med spillet hun fant opp?
- Gayles sterke vinder? - Ja!
Ungene kan spille det. Det er fælt.
Reglene er ikke logiske, og det tar hele dagen.
Gayles Sterke Vinder vil gjøre Louise gæren. Sextid!
Herregud, nettopp. Vi kan gjøre det, for de er borte.
- Vi gjør det! - Ja!
26 TIMER IGJEN
Du vil at jeg skal vinne. Ja, jeg greide det!
- Så hva vil dere unger gjøre i dag? - Du ser på det.
Flott. Hvordan høres smør ut til lunsj?
Tror du jeg si nei til en smørlunsj?
Bare det fantes et brettspill som stimulerte fantasien, -
- men som var for bra til de store spillfirmaene.
Jeg har et brettspill som stimulerer fantasien, -
- men som var for bra til de store spillfirmaene!
- Hva skjer nå? - Hvorfor ser du på meg?
Slipper Louise fyllingen hvis hun greier seg til i morgen?
Hvis Gayles galskap driver henne ut, taper hun.
Men hun vinner, for hun får hullet reparert.
- Oppdragelse på høyt nivå. - Vi vet hva vi gjør, Teddy.
Men tenk om Louise stikker av?
- Har dere ikke tenkt på det? - Jeg mener...
- Har dere ingen reserveplan? - Det har mest vært Lindas greie.
Da spaner vi på Gayles leilighet.
Å, en spaning! Det høres gøy ut. Ta med mat.
- Kanskje dere kan ta med biff? - Jeg henter menyene!
Gayles Sterke Vinder er mer enn bare et brettspill.
- Kjærlighet, krig, pest, mote. - Kult. Hvordan spiller vi det?
Prinsesse Gayle må redde Worldlandias fem riker-
- fra vindene til den slemme heksa Rebecca, som tror hun er pen.
Hun bor ovenpå. Louise, du begynner.
Du landet i Svamphula.
Du må sitte med en våt svamp på hodet i 30 minutter.
Spillet virker sprøtt. Kanskje vi skal dra hjem.
Jeg sitter heller med en våt svamp på hodet enn å reparere tanna.
- En koselig, romantisk spaning. - Hva er det som lukter?
- Bobby, Linda, hva gjør dere her? - Teddy, hva gjør du her?
Jeg skulle parkere der borte da jeg så at dere var her...
- Skal du være med på spaningen? - Hæ? Nei.
- Jeg har med pizza! - Å, pizza. Hit med den.
Hva har jeg gått glipp av? Noterer dere?
Kan dere skyve fram setene litt?
Litt mer? Kommer de ikke lenger fram?
Skal vi flytte til bilen min? Ingen fare. Kan dere åpne vinduet?
Jeg landet i Munnsåria.
Det er tøft. Du kan be Tina om litt av den magiske salven.
Men jeg klukket som en kylling i 20 minutter for å få salven.
Ubesluttsomheten din har gjort vindene sinte.
- Alle må begynne forfra. - Nei!
Vi har spilt i seks timer uten å komme noen vei!
- Hullet gjør visst vondt. - Hvem sin side er du på?
Jeg er på din side. Team Louise hele veien.
- Hvorfor snakker du sånn? - Jeg snakker som vanlig.
Nå husker jeg ikke hvordan jeg snakker.
Glem det. Bare hjelp meg forbi Rebeccas apehær.
Tina sier at Louise snart ikke orker mer.
Den lille jenta vår orker snart ikke mer.
Jeg håper det blir snart. Teddys søvnapné gjør meg kvalm.
- Gudskjelov. - Det var seks sekunder.
- Han puster igjen. - Når dør man?
Jeg klarte meg gjennom helga! Jeg slipper fyllingen!
- Jeg vant! - La oss feire det med mer søvn.
- God morgen, dovendyr. - Har vi sovet i hele natt?
Ja. Jeg har aldri sovet bedre. Linda!
- Vet du at du snorker? - Hva skjedde? Vant vi?
- Det er morgen. - Søren. Hun greide det.
Det er ikke et alternativ, Lin. Hun må reparere tanna.
Ok, jeg håpet at vi skulle slippe dette.
Vi må utsette jenta vår for smerte.
Jøss. Du klarte det, Louise. Hva med iskrem til seiersfrokost?
Takk, T, det er en god idé.
- Jenta mi. - Jenta vår!
Vi måtte. Det var den eneste måten!
Skal du spise opp det?
- Få det til å slutte! - På tide å hente noen rømlinger.
Å, nei, hva er i veien, Louise?
Hun spiste litt is, og det må ha irritert hullet.
- Louise klarte ikke seiersrusen. - Hvorfor er Teddy her?
- Hvorfor er noen av oss her? - Dere kom lenger enn jeg trodde.
Visste du at vi spilte?
Nei. Jeg bare... Hva slags spill er det?
Jeg skjønner. Dere sto bak alt. Dere jukset! Au!
Tina hjalp oss med å jukse! Unnskyld, det er sant.
Vi jukset fordi vi elsker deg.
Det er motbydelig. Jeg hater dere akkurat nå. Jeg kan ikke tro det.
- Louise, du må reparere tanna. - Jeg har det fint! Au!
Hør på meg. Jeg vet at du er redd.
Jeg er ikke redd! Søren også! Jeg er redd!
Jeg vet en del om frykt. Du har sett livet mitt.
Hvorfor lar du ikke tante Gayle hjelpe deg gjennom dette?
Vi skal snu frykten din til en lek.
Det kommer ikke til å funke.
- Vi gjør det. - Flott. Hvilken rolle vil du spille?
DR. YAPS TANNLEGEKLINIKK
- Agent Yap. Er du underrettet? - Det er jeg.
Er hun villig til å gjøre hva som helst for å redde universet?
- Det er hun. - Uten å bite meg underveis?
- Hun lover. - Hvorfor kaster vi bort tida? Kom!
- Sektor åtte, fritt. - Sektor ni og ti, fritt!
Smerten er en gift fra fiendens iskrem-serum.
Motgiften er i denne sprøyta.
- Jeg vet ikke... - Nei! Du må.
- Hele universet regner med deg. - Fortsett.
Veldig bra. Du bør være helt nummen om noen sekunder.
Det ser ut som vanlig en fylling på en trist tannlegeklinikk, -
- men det er en mikrochip med tegninger over et våpensystem.
Vent litt.
Å, nei! Fiendene våre er her!
- Louise, oppdraget må fullføres. - Gjør det!
- Ta han! - Dekk meg, Bobby!
- Flammekaster! - Ok.
- Jeg er truffet!
Dere må tilkalle flystøtte! Dette er galskap!
- Vi tar poenget! - Vi fikk deg.
Dere kan ha skutt meg for mange ganger, men kampen vår dør aldri.
- Du greide det, Louise. - Greide jeg det?
Og uten å være til bry for noen.
Jeg klemmer han til live igjen!
- Jeg har det bra. - Ja, Tina, han har det bra.
- Nesten ferdig! - Tina, slipp han.
Ta spruteringen fra lekekurven! Framtida avhenger av den!
- Du var flink der inne. - Du også.
Gayle var en bedre forelder enn oss.
Kanskje hun bør passe ungene oftere.
- Kanskje hun kan flytte inn. - Jeg syner bløffen din. Ja.
- Nei. - For sent. Vi ses hjemme, Gayle.
"Lykkelige ting vi bør sende ut i rommet."
"En boks med majones. Avisutklipp med et kjent fjes."
"Den sangen som handler om gress."
"Du er som meg, lille katt. Går ut og tisser i den mørke natt."
"Huk!"
Men jeg er ikke ferdig. "Huk!"
Tekst: Tone Hansen www.sdimedia.com